subscene.com
Супермен ОСВОБОЖДАВАНЕ
Оттегляме се!
Слизайте долу!
Благодаря. Мразя да пропускам гледката.
Знаете ги, ченгетата. Когато не те виждат, не те харесват, г-це Лейн.
Рисковете на професията. - И двамата патим от това.
За какво се напъвате толкова, момчета? От любов към панделата или за слава?
Трябва да си мериш приказките, г-це. Не бяхте от голяма полза за нас.
Не се обиждай. Но откраднахте доста диаманти.
И вдигнахте прекалено много шум в Метропилис.
Не сте ли чула? 7.2 по Рихтер в Белийз тази сутрин.
Супермен е зает. Ние сме на линия.
Знаеш, че той лети доста бързо, нали?
Ще си пробваме късмета.
Какво по...? - Освен това другата е тук.
Другата? - Братовчедка му. Не си ли чул?
Не, не съм чувал. - Трябва да прочетеш какво пиша.
Не познаваш много тийнейджърки, нали?
Непокорни, ядосани на света, не си знае силата.
Загазил си го.
Чакай малко. Поличката е лошото ченге?
Тя просто минава оттук.
Аз отговарям за Метрополис.
Добре ли сте, г-це Лейн? - Сега съм добре, Супермен.
Готини дрешки. - Благодаря! Ако знаех,
че ще бъда отвлечена, нямаше да слагам токчета.
Предпазният колан.
Достатъчно! Нека ви обясня как ще се случат нещата!
Някой друг да има желание да ме образова?
Кара, какво се опитваш да докажеш? - Спирах лошите.
Това правим, нали? - Спираме ги, не ги размазваме.
Не ме поучавай, Кал. Аз все още съм по-голяма от теб.
Не. Може би когато си напускала Криптон, но сега не е така.
Тунела ме преведе по-бързо. - Това не е честно.
Кажи го на Айнщайн. - На кой?
Умен мъж. Живял е тук на Земята. Напиши си домашното.
Защо ти не си направиш твоето? - Моля?
Прекарал си целият си живот на тази планета. Израснал си със силите си.
Спомняш ли си въобще Криптон? Родителите ти? Родителите ми?
Само проблясъци. - За мен е като преди няколко месеца.
Нямах сили. Никой нямаше.
И когато се случиха нещастията, бяхме беззащитни.
Кара, не мога да знам, ако ти не ми разкажеш.
Попитай обикновените хора как се чувстват,
когато хора като онези ги тероризират.
Сега имам сили.
И смятам да ги използвам.
Говори щабът за наблюдение на космоса на САЩ.
Наблюдаваме неидентифициран обект. Навлиза югозападно в САЩ.
Загубихме връзка с комуникационният сателит, ВН59ЕР.
Наземен контрол, може ли да го видите?
Тийнейджъри! - Въпрос на подход.
Тя е добро хлапе. Ще се научи.
Какво е твоето оправдание? - Какво имаш в предвид?
Доброволно ли стана техен заложник?
По-добре аз, отколкото друг. - Трябва да престанеш да правиш така.
Така ли? Какво трябва да правя, за да получа историята?
Другите репортери си вършат работата без да има нужда да ги спасявам.
Другите репортери нямат достъпа който аз имам.
До историите? Или до мен?
И двете.
Трябва да е ужасно трудно за теб.
Най-силният мъж на света, не може да контролира жените в живота си.
Кент. Ти не си Кент. - Просто оставям бележка.
Мислиш ли, че ще има напротив ако му ползвам ДВД_то? Моето... Счупих моето.
Излизате ли?
Защо питаш? - М, да. Просто не мисля.
Имам малка теория за Кент, за начина по който крие личният си живот.
Е, и? - Попитай го дали има приятелка.
Никога няма да получиш точен отговор. Той не е точно спортен тип.
Но винаги е в страхотна форма.
Просто го отбелязвам. Та каква е твоята история?
Моята?
Знаем, че не си с Кент. - О, това е просто...
Помислих, че питаш за Кларк, понеже ти...
Аз? Хей, чуй ме, скъпа.
Всеки път, когато имаш нужда от доказателство за това, че съм...
Аз просто ще...
О, съжалявам. Трябваше да го оправя това.
Лоис, Пери иска да ни види.
Ускорен пулс, задъхана, повишена температура...
Какво, да не ми се сърдиш? - Ти си нещо друго.
Не ми пука какво мисли за мен. - Знам това.
Изненадана съм, че си се сетил за това. Това е перфектно прикритие.
Тогава, какво има? - Ти не искаш всички да знаят,
че сме заедно, но в същото време ти не позволяваш да говори друг с мен?
Все едно имам съгледвач на гърба си.
Него? Ломбард? Искаш този кретен да те сваля?
Не. Не е това въпросът. Става дума за това, че трябва да се укротиш малко.
Мислех, че ти харесва когато някой те спасява.
Така изглежда, по начина по който, поемаш ненужни рискове.
Когато падам от самолет, тогава ме спасявай.
Когато ми се натяга свиня от офиса, мога да се справя.
Изглежда така все едно трябва вечно да спасяваш бедната Лоис.
Има ли нещо лошо в това? - Нямам нужда от защита!
Горе главите, хора! - Нещо е паднало в Аризона.
Докладите са за неидентифициран обект.
Траекторията на сблъсък е някъде в предградията северно от Феникс.
Военновъздушните сили... - Трябва да тръгвам.
Ще говорим по-късно. - Тръгвай.
Всъщност усетих това.
Предавател. Без звънене вкъщи.
Все още не мога да повярвам, че се храните с тях.
Повярвай ми, скъпа. В Канзас, бекона е в една от основните хранителни групи.
Може би, ще ти изпържа сутринта.
Всичко е наред. - Да се разтъпчем. Става хладно.
Добре, ами ако ги загубя? Няма оптика на мили.
Така е.
Знам, че Кал ми мисли доброто, но това просто не съм аз.
Имам усещането, че няма да си достатъчно дълго в Смолвил,
за да имаш нужда от тайна самоличност. - Дано не изглеждам неблагодарна.
О, скъпа. Не си. Познаваш Кларк.
Той винаги иска най-доброто за хората.
Смятам, че той мисли, че историята може да се повтори.
Но всички ние сме индивидуални.
Ние никога няма да можем да заменим родителите ти, знаем го.
Просто ние вече сме дяволски остарели. Както и ти си пораснала.
Просто искам да знаеш, че ти си специална за нас.
И винаги ще имаш дом тук, когато имаш нужда от него.
Благодаря ти.
Знам, че е ужасяващо тихо тук. Но понякога човек има нужда от това.
Той се възползва от това.
... срещу робот, който атакува човека от стомана.
Получихме тези кадри на срещата от случаен минувач.
Мили Боже, какво би трябвало да означава т...
Кара?
Колко може да се увеличи, преди да се размажат детайлите?
Добре, вижте тук. - Какво търси тя тук?
Хей, не хапя.
Смятам, че я уплаши.
Тя ще се върне. Те винаги се връщат.
Кал!
Кал, къде си? - Тук съм.
Ката, това е просто робот.
Знам. Има ли още? - Мисля, че няма.
Хей, добре ли си? Какво стана с неразрушимото хлапе,
което спореше с мен преди няколко часа?
Кара, каквото и да е било, вече е изключено. Няма да навреди на никого.
Грешиш. - Виждала си ги и преди.
Много от тях. - На Криптон.
В Кандор, столицата. В денят в който изчезна.
Цял град е изчезнал? - Отвлечен.
Не разбирам. От кого? Как?
Казва се, Брейниак. Бяхме в Кандор.
На гости на приятели, когато тези неща ни атакуваха.
Роботите бяха навсякъде. Армията ни използва всичко, което имахме.
Но те бяха неудържими.
Убиваха хората произволно. Но първо абсорбираха знанията ни.
Изучиха ни.
Разбраха кой трябва да се запази, кой трябва да се убие.
И кои са излишни.
Зор-ел! Алура! Кара! Хайде!
Приятелите ни се опитаха да ни помогнат да избягаме.
Бяхме разделени при пещерите.
Така и не видяхме съществото в кораба.
Това което командва. Смятам, че няма нищо живо в този кораб.
Не!
Тара, Ак-вар!
Трябва да ни изкараш оттук, Зор-ел. Не можем да се измъкнем.
Моля ви! Помогнете ни!
От страх, че ще се завърне, родителите ми ме пратиха на Земята.
След като баща ми и другите учени декодираха спомените на роботите.
Така те разбраха, че той се нарича Брейниак.
Те изучиха неговата технология. Планираха да го намерят и да се бият.
Да върнат хората от Кандор.
Хей. Всичко е наред.
Всички бяхме толкова безпомощни.
Знам. - Не искам повече да се чувствам така.
Никой не трябва да се чувства така. Но щом това нещо е тук,
всичко ще се повтори. - Не! Ще се погрижа да не стане.
Ще тръгнеш след него, нали? Кал, не знаеш с какво се захващаш.
Чрез тези проби избира планетите.
Ако този не е успял да се свърже с него, някой ден друг ще го направи.
Трябва да завърша това, което татко ти е започнал. Да изолирам сигнала му.
Да прегледам за други като него и да намеря Брейниак първи.
Отгоре на това, ако си права, там може да има 100000 криптонци.
Живи и хванати в капан на този кораб. - А ако се появи докато те няма?
А ако никога не се върнеш? - Трябва да поддържаш безопасността
тук, докато се върна. - Защо смяташ, че съм готова за това?
Трябва да бъдеш.
Пропусна голямата новина на Пери.
Стана дядо. Кит и съпругата му имат момиченце. Нарекоха я Алис.
Това е страхотно. - Искам нормален живот, Кларк.
Не знам дали съвместният живот с мен ще бъде нормален.
Знаеш какво имам в предвид. Да правя обикновени неща с теб.
Да живеем заедно. Да имаме общи приятели.
Някой ден, може би, да се оженим, да имаме деца, не знам.
Говорили сме за това и преди. Ако хората научат, може да си в опасност.
Не говоря за хората които знаят, че съм със Супермен.
Говоря за хората които знаят, че съм с Кларк.
И какво ще се случи ако някой ден разберат, че това една и съща персона?
Тогава ще го мислим. Аз съм в опасност постоянно, Кларк.
Нещо, което не одобрявам.
Добре, ами аз? Смяташ ли, че ми харесва да те споделям с целият свят?
И да се чудя, дали някой лунатик е открил начин да те убие?
Но не ти казвам, да не си вършиш работата.
Както и ти не трябва да ме поучаваш. - Не можеш да сравняваш...
Да, мога! Този страх е твой проблем. Не мой.
Не можеш да държиш света безопасен за мен постоянно.
Не и ако имаме общ живот.
Ако продължаваш да настояваш... - Лоис трябва да замина за малко.
"Далеч", да прекараш малко време с приятели в Канзас.
Или ще ходиш някъде до мъглявината "Рак"?
По-скоро второто. Може ли да продължим с това когато се върна?
Мъже! Винаги намират извинение когато нещата станат плашещи.
Разбира се, ти си единственият който буквално изчезва от лицето на Земята.
Доклад на членът на научният съвет, Зор-ел.
Въпреки, че все още нямаме видео материал за съществото Брейниак.
Открихме, че той е от една планета наречена Кол.
Роден напълно органичен, Брейниак, добавя двигателна система,
подсилва скелета си, както и цялостно кибернетично подсилване.
Методът му е да изучава галактиката,
добавя знанията от посетените светове в своето невронно ядро.
След това унищожава тези светове.
Дали Брейниак, е оставил хората на Кандор живи, остава загадка.
Както и това, че не унищожи Криптон.
Брат ми, Джор-ел, има теория за нашата планета. Била е към края си.
Може би, Брейниак е открил това и си е спестил неприятностите.
Паузиране на възпроизвеждането. Идентифициране на съвпадение.
Звездна система - напред.
Къде е Брейниак? Как работят нещата?
Тези хора си тръгват.
Аз съм нова тук. Но може би така ще схванете посланието ми.
Позовавайки се на това видео от снощи,
Супергърл се занимава с трафиканти на хора в Северна Кореа.
От мексиканските нарко лордове до геноцида в Африка.
Супергърл изглежда е една развилняла се героиня.
Когато е видна липсата на Супермен.
Да, навсякъде освен тук.
Защо Супермен изчезва в седмици като тази?
Може би се е оттеглил в ъгъла си.
Иска да се увери, че човечеството ще се справи само?
Дали защитава и други светове? - Искаш да кажеш, че ни мами?
Нека го разработим: "Отчуждаването на Супермен".
Лоис, ти ще се заемеш с това. - Трябва ли?
На кой друг да го дам, на Кент ли?
Вероятно и той ни мами също.
Внасяне в каталога на планета Лару.
Три вида идентифицирани.
Готовност.
Знанията качени. Анализиране на екземпляра.
Готовност.
Екземпляра е активен. Изпращане на единици, за да го подчинят.
Анализ на екземпляра направен.
Съхранение на екземплярите.
Млечният път.
Той разполага всеки град според планетата, от която е дошъл.
Тогава Криптон трябва да бъде...
Кандор.
Кара беше права.
Вярно ли? Сложил си се в центъра на галактиката?
Не е ли малко егоцентрично, а?
Значи, ти трябва да си Брейниак.
Добре.
Идентификация. - Опитай да попиташ мило.
Криптонец.
Не подценяваш ли малко уменията на хората?
Не би трябвало да съществуваш извън контрола ми.
Съжалявам, че те разочаровах.
Не унищожих Криптон след като качих екземплярите си.
Понеже планетата щеше да се унищожи сама.
Ти съществуваш, понеже аз съм го позволил.
Надявам се, да не очакваш да ти благодаря.
Това беше грешка. - И аз така смятам.
Какво си ти? Кой те направи бог?
Задаваш ми такива въпроси?
Нелепо.
Притежавам знанията и силата на 10000 светове.
Аз съм плът и машина.
Аз обединявам всичко.
А ти, твоето идване тук е рядка възможност за забавление.
И ми се предоставя възможност,
да коригирам грешката си.
Ти ще бъдеш интегриран в криптноският град на видовете.
Където принадлежиш. - Не, благодаря.
Това не беше молба.
Твоята борба е жалка. Ти си слаб.
Мозъкът ти бе напълно сканиран.
Твоите умения и ограничения са на мое разположение.
Ти живееш на друга планета с интелигентен живот.
Земята.
На криптонска ракета аз намерих съдба...
Твоята!
Да, в навигационната система се намира месторазположението на Земята.
Нова оптимизация. Планетата е вкарана базата данни.
Промяна на курса.
Подготовка на околната среда. Симулация.
Не!
Ти ми донесе друг подарък, криптонецо.
Вероятно да те оставя жив не е чак такава грешка.
Кандор.
Джим, пазиш ли онзи часовник, който ти даде Супермен?
Да, но не смятам, че... - От опит, глава не боли.
Г-це Лейн, ако Супермен беше наоколо, щеше да се появи онзи ден когато,
беше отвлечен кораба. И на пожара на трети.
Какъв е този шум? - Съжалявам.
Добре, Джими - Супергърл. Супергърл - Джими. Благодаря за помощта, Джим.
Искаше да я извикаш нея? - Да. Това остава между нас, нали?
Разбира се.
Добре, тук съм. Какво има?
Какво е това бързане?
Виж, с теб още не се познаваме добре,
и предполагам, че Супермен не ти е казал, но няма
проблем да разговаряш с мен. Знам за тайната му самоличност като Кларк.
Аз съм неговата... приятелка.
Той не ми е споменавал.
Това все пак е Кларк. Отне му година докато каже за нас на родителите си.
Става въпрос за това. Цял свят тръби, че сритваш задници...
Те са хулигани. Хулиганите трябва да бъдат наказвани.
Добре. Давай, сестричке. Но в същото време,
смятам, че ти избягваш Метрополис. Та какво знаеш ти, каквото ние не?
И как е свързано със Супермен? - Грижа ли го е за теб?
Иска ли ти да живееш? - Смятам, че това е идеята.
Тогава се махни от Метрополис.
Отани при семейство Кент в Смолвил или някъде, където после може да те намери.
"После"? След какво?
Помниш ли това нещо, което падна от космоса. Точно преди да замине?
Това бе сонда. Разузнавач.
И той отиде да види кой го е пратил? - Брейниак.
Понеже в противен случай този Брейниак ще дойде тук?
Да, и Метрополис е точно от този вид град който би взел.
Да вземе? Като сувенир ли?
Смятате да го оставите да го направи? - Кал се опитва да го спре.
Нещо не ми звучиш много убедителна.
Ако Кал се провали...
Тук няма нищо което да може да го спре.
Значи ти няма да се опиташ? - Съжалявам.
Не казвам, че това е правилно. Просто аз...
Веднъж го преживях и не мога да го преживея отново.
Това трябва да е бил най-лошият ден в живота ти.
Просто забравих, че ти все още си...
Не съм очаквала, че някой който има като неговите сили, ще е изплашен.
Или пък ще го покаже. - Съжалявам.
Всичко е наред. - Знам, че не трябва да го показвам.
Кара, всичко е наред.
Има един сомалийски военноначалник...
Отивай.
Свържи ме с Пентагона.
Здравей. - Извинете.
Червено слънце.
Нямам много време. Кой е най-близкият път до края на града?
Ние не доближаваме до края на града.
От Криптон ли идвате? Всичко наред ли е там?
Съжалявам, ще ви изкарам всички оттук. Но сега бързо трябва да се махна.
Не може да говориш такива неща. Те ще дойдат!
Осъзнавате ли къде сте? Вие сте затворници.
Целият град се намира в кораб. - Изпращане на стражи.
Изпращане на стражи.
Граждани, вашият разговор е подривен.
Моля, премоделирайте го. - Да, разбира се.
Новият не знае правилата. - Те ви държат изкъсо.
Разговаряй с мен този път.
Отзоваване на стражите.
Губя силата си. Трябва да се махна оттук, докато още мога.
Съжалявам, не може да се избяга. Всички ние опитахме отдавна.
Най-накрая го приехме. Както трябва да направиш и ти.
Трябва да сте били деца, когато се е случило това.
Не, никой не остарява тук.
Всички сме на същата възраст когато ни затвориха тук.
Дори... Но това са повече от 30 години.
Кажи ни, как е Криптон? Опасяваме се, че е унищожен.
Беше. Съжалявам.
Значи дошлите от град Арго са били прави.
Дошли от град Арго? - Дойдоха по същият начин като теб.
Малко след като Брейниак взе Кандор.
Сред тях има ли хора на име Зор-ел и Алура?
Велики Рао. Изглежда точно като баща си.
Невероятно! Храня се с криптонска храна.
Близко до нея. - Нямаме почва, за да отглеждаме.
Нито извори за прясна вода.
Брейниак ни дава всичко от което се нуждаем и нищо повече.
Стига с това. Моля те, разкажи ни повече за Кара.
Тя има проблеми с адаптацията в новият свят. Но ще се справи.
А ти? Как се адаптира?
За мен бе по-лесно. Това бе единственият свят който познавам.
Имах семейство и приятели, и... - Някой специален.
Който ме побърква от време на време. - Значи е еднакво навсякъде.
Как се озовахте тук?
Изучавахме сондите на Брейниак, за да можем да получим информация за него.
Адаптирахме технологията си. За да може да се борим с него.
Смятахме, че така ще привлечем вниманието му.
Той ни наблюдава постоянно. Чува всяка дума.
Този разговор се води подривен.
Така и никога не сте избягали. - Има нещо друго тук.
Мисля, че има бъг в програмирането му.
В кибернетичното ядро вътре в него.
То иска да знае всичко в галактиката.
Той ми каза. - Това е невъзможно!
Световете са живи. Тяхното познание се развива и променя.
Така той спира развитието им. Когато ги слага в тези фалшиви варианти.
Когато контролираш живо същество, унищожаваш нещо жизнено важно за него.
Затова цялата му схема е лъжа.
Той е на път към Земята. Трябва да... - Кара е в опасност.
Ние ще направим всичко, но как може да сме полезни?
Нямаме инструменти, няма път за бягство.
Той се е подсигурил.
Може би ще можем да използваме собствените му инструменти срещу него.
Ей, Брейниак, все още мога да поема няколко удара.
Какво има под тази улица?
Имаш ли машини които могат да възстановят фасадата?
Той иска роботите да дойдат!
Гражданино, поведението ти е разрушително.
Прекрати дейността си, преди да приложим сила...
Разруши това.
Отзоваване на повредените стражи.
Ще се върна за вас. Обещавам.
Хей, грознико!
Глупак. - Млъквай.
Това няма да те държи вечно. Просто имам нужда да те задържи достатъчно.
Подценяваш ме. Ти ще умреш.
И новият ти свят ще бъде мой, по същият начин като старият ти.
Твоите усилия са безполезни върху мен.
Аз съм всичко. А ти си нищо повече от юмруци.
Когато имам нужда съм това.
Машинното отделение.
Мамче! Татенце! Той се прибра! Кларк се прибра вкъщи!
Кал! Кал?
Намери ли го?
Намерих го. - Кажи ми, че е мъртъв.
Изключих го засега, отделих го от кораба му.
Кал, това не е достатъчно.
На кораба му има хиляди градове, милиони животи.
Трябва да бъдат освободени и да им се намерят нови планети за живот.
Значи, той задържа градовете.
Те са живи! Тара! Всички тези хора!
Това не е всичко, Кара, родителите ти са там също.
Прекарай известно време с тях. Нямат търпение да те видят.
Как? Какво ще направим?
Знам обитаема планета с червено слънце като Криптон.
Ти и аз ще ги отведем там.
Какво е това?
Нещо се случва в Метрополис.
Какво е това?
Хей! - Хей! Какво става?
Не! Случва се тук! Случва се отново!
Седни, болтова глава.
Хайде. Движение!
Трябва да вървим.
Не мога... - Имам нужда от помощта ти.
Ще вземем Кандор. Ще вземем родителите ми.
Ще намерим друга планета, както ти каза.
Кара, ако бягаш, той никога няма да спре.
Но тук на Земята, ти имаш сили.
Това е твоят шанс да отвърнеш на удара.
Можем да го победим.
Това може да е краят на света, Лейн.
Аз и ти, искаш ли да се поразкършим? - В никакъв случай!
Супермен!
Лоис.
Наглост!
Подчинявам светове векове преди да се родиш.
Смяташе, че ще ти помогне прекъсването на връзката ми с кораба.
Ти не успя да го проумееш. Кораба това съм аз.
Изграден около мен. Разширявайки обхвата ми.
Земята... - Забрави за Земята.
Тя е незначителна.
Тя няма какво да ми предложи.
Намирам я за излишна.
Лоис! - Отвратително.
Твоята привързаност към хората е отвратителна.
Кара.
Да. Ще задържа другият криптонец.
Ще ми трябва поне един.
А ти може и да не оцелееш.
Сега може да хвърлиш един поглед на същността ми.
Колко светове можеш да обработиш преди мозъкът ти да стане утайка?
Бих казал по-малко от един.
Добре. Бори се.
Имам нужда мозъкът ти да функционира достатъчно, за да ми каже едно нещо.
Къде си скрил Кандор.
Промяна на курса. Северният полюс на планетата.
Тогава няма да разрушаваш Земята.
Скоро. - А Метрополис?
Тук, но не за прекалено дълго.
Твоите сантименталности са гротескни.
Дори ти трябва да осъзнаеш колко безполезни са те.
Такъв дивашки свят.
Неговите научни постижения са нищожни.
Оръжията им са не впечатляващи.
Като си помисля, че двама криптонци
наричат тази планета дом, ми се повдига.
Какво може реално Земята да ти предложи?
Нещо, за което ти нищичко не знаеш.
Тя е мой дом. Сърцето ми.
Тя ми дава сила!
Върви в Ада.
Кара, събуди се!
Кал? Това кораба ли му е?
Всичко е наред. - Ние се вътре в Брейниак...
Криптонски боклук, ти вече се провали.
Аз имам знанията и силата на 10000 свята.
Нито ти, нито Метрополис някога ще напуснете този кораб.
Скоро ще имам Кандор и тогава ще унищожа твоят свят само с мисъл.
Ще видим тази работа. - Ти няма да видиш нищо.
Ти си нищо.
Вид за дисекция.
Гени за анализиране. - Хей, щепселчо!
Много бърбориш.
Кал!
Подготвяне на соларният унищожител.
Изстрелване на соларният унищожител.
Това е ракета, насочена към Слънцето.
Ако достигне целта си, Земята ще бъде унищожена заедно с Кандор.
Заемам се!
Достатъчно! Аз ще се откажа от Кандор.
Аз имам криптонското познание.
А ти ще бъдеш образецът от този свят.
Всичките ти усилия бяха напразни.
Дори тя да хване ракетата, аз ще изстрелям друга.
Досетих се, да знаеш.
Така ли?
Намирам това за малко вероятно.
Ти никога не напускаш този кораб. - Няма нужда.
Всичко, от което се нуждая е тук.
Чичо ми бе прав, ти имаш бъг.
Много добре, криптонецо. Забавлявам се с теб.
Кажи ми... - По-добре ако ти покажа.
Видях го, когато бях вътре в Кандор.
Видях го, когато сваляше световете си в главата ми.
Ти не познаваш тези светове.
Ти познаваш само безопасните, бутилирани версии на тях.
Ти имаш данните за научните знания.
Но нямаш никаква представа за реалният живот.
Това. Чуваш ли го?
Това е магистрала намираща се на 80 километра оттук.
Шуменето на листопада. Излитане на малък самолет.
Малки деца играят на площадката.
Миризмата на пресен хляб в кухнята на някой.
Водни кончета във въздуха. - И ти ли ги чуваш?
Виждал ли си всичко това?
Нищо не си виждал нали?
Цялата тази активност.
Целият този хаос! Как го блокираш?
Научих се да живея с него. Но ти не можеш, нали?
Не можеш да се срещнеш с неща, които не контролираш.
А това е кал.
Огледай се. Насекоми, червеи и бактерии.
Виждаш ли ги? Помирисваш ли ги?
Усещаш ли ги?
Високотехнологичният и могъщ, Брейниак.
Не! Махни ги! Отстрани ги! - Той трябва да контролира всичко.
За да знае всичко. Големият ти мозък не може да го приеме.
Криеш се на този малък кораб като страхливец.
Това те прави слаб.
Само така момиче.
Добре дошъл на Земята.
Кара!
Ето. - Благодаря ви.
Помислих, че съм те загубил. - Странно. Бях тук през цялото време.
Всичко е наред.
Ти беше права.
Знаех си. - Да бе, със сигурност.
Смятах, че търся свят където винаги ще си в безопасност.
Не го ли искаш вече?
Не това имах в предвид.
Понеже точно сега мога да ползвам малко закрила.
Всичко което желаеш. Обещавам.
Вече не искам да те спирам да бъдеш самата себе си.
Знаеш, че си противоречиш. - Знам.
Не, че имам нещо напротив. - Мислех, че ти харесва.
Е, и? Какво искаш?
Омъжи се за мен.
*** Beljata ***